Innehåll i Hjälp för PIF-editorn: Standardläge

Du kan använda PIF-editorn för att skapa och ändra programinformationsfiler (PIF-filer) för icke Windows-program.

Tryck på F1 för att lära dig hur du använder Hjälp.

Procedurer

Skapa PIF-filer

Redigera PIF-filer

Modifiera standard-PIF

Avsluta PIF-editorn

Kommandon

Arkiv-menyn

Läge-menyn

Alternativ för standardläge

Stäng fönster vid avslutning

Modifierar direkt (kommunikationsportar)

Modifierar direkt (tangentbord)

Minneskrav för standardläge

Spara inte skärm

Inget skärmutbyte

Valfria parametrar

Förhindra programväxling

Namn på programfil

Reservera kortkommandon för standardläge

Startkatalog

Videoläge

Fönstertitel

XMS-minne för standardläge

Tangentbord

Tangenter för PIF-editorn


Innehåll i Hjälp för PIF-editorn: 386 avancerat läge

Du kan använda PIF-editorn för att skapa och ändra programinformationsfiler (PIF-filer) för icke Windows-program.

Tryck på F1 för att lära dig hur du använder Hjälp.

Procedurer

Skapa PIF-filer

Redigera PIF-filer

Modifiera standard-PIF

Avsluta PIF-editorn

Kommandon

Arkiv-menyn

Läge-menyn

Alternativ för 386 avancerat läge

Fler

Stäng fönster vid avslutning

Skärmanvändning

EMS-minne

Arbetssätt: I bakgrunden

Arbetssätt: Prioriterad när aktiv

Minneskrav för 386 avancerat läge

Valfria parametrar

Namn på programfil

Startkatalog

Videoläge

Fönstertitel

XMS-minne för 386 avancerat läge

Tangentbord

Tangenter för PIF-editorn


Innehåll i Hjälp för PIF-editorn : Fler alternativ för 386 avancerat läge

Du kan använda PIF-editorn för att skapa och ändra programinformationsfiler (PIF-filer) för icke Windows-program.

Tryck på F1 för att lära dig hur du använder Hjälp.

Procedurer

Skapa PIF-filer

Redigera PIF-filer

Modifiera standard-PIF

Avsluta PIF-editorn

Kommandon

Arkiv-menyn

Läge-menyn

Fler alternativ för 386 avancerat läge

Tillåt stängning när aktiv

Tillåt snabbklistring

Kortkommando för program

Bakgrunds- och förgrundsprioritet

Avkänn ledig tid

EMS-minne låst

Emulera textläge

Lås programminne

Bildskärmsportar

Reservera kortkommandon för 386 avancerat läge

Behåll videominne

Högt minnesområde

XMS-minne låst

Tangentbord

Tangenter för PIF-editorn


Arkiv-menyn

Använd rullningslisten för att visa fler kommandon.

Nytt

Öppnar en ny namnlös PIF med standardinställningar.

Se även

Skapa PIF-filer

Öppna

Öppnar en dialogruta där du kan markera och öppna en befintlig PIF.

Se även

Redigera PIF-filer

Spara

Sparar de ändringar du gjort i en PIF.

När du väljer kommandot Spara stängs inte PIF-filen vilket innebär att du kan fortsätta arbeta med den.

Se även

Skapa PIF-filer

Redigera PIF-filer

Spara som

Sparar en ny eller befintlig PIF.

När du väljer kommandot Spara som stängs inte PIF-filen vilket innebär att du kan fortsätta arbeta med den.

Se även

Skapa PIF-filer

Redigera PIF-filer

Avsluta

Stänger den fil som du har arbetat med och avslutar PIF-editorn.

Du kan spara PIF-filen innan PIF-editorn avslutas.

Se även

Avsluta PIF-editorn


Läge-menyn

Standard

Visar PIF-editorns inställningar för standardläge.

Se även

Alternativ för standardläge

386 avancerat

Visar PIF-editorns inställningar för 386 avancerat läge.

Se även

Alternativ för 386 avancerat läge


Skapa PIF-filer

När du använder installationsprogrammet eller Kontrollpanelen för att skapa ett programobjekt för ett icke Windows-program skapar Windows automatiskt en PIF. När du startar ett icke Windows-program letar Windows efter den PIF som hör till programmet. Om det inte finns någon PIF för programmet använder Windows en standard-PIF. Du kan skapa en egen PIF för programmet om Windows standard-PIF inte kan användas.

Så här skapar du en PIF:

1	Välj Nytt på Arkiv-menyn.

2	Välj det läge programmet ska köras i på Läge-menyn (Standard eller 386 avancerat).

Om du väljer ett annat läge än det du för tillfället kör i visas ett meddelande. Välj OK om du vill fortsätta att ange alternativ för det valda läget.

3	Ange lämpliga alternativ för programmet.

Markera önskat alternativ och tryck på F1 om du vill ha mer information.

4	Byt läge på Läge-menyn om du tänker använda programmet i båda lägena. Ändra alternativen för det andra läget.

5	Välj Spara som på Arkiv-menyn.

6	Skriv programmets filnamn med filnamnstillägget .PIF i rutan "Filnamn".

7	Välj OK.

Se även

Fler alternativ för 386 avancerat läge

Modifiera standard-PIF

Alternativ för 386 avancerat läge

Alternativ för standardläge


Modifiera standard-PIF

När du startar ett icke Windows-program som inte har en PIF använder Windows en standard-PIF med namnet _DEFAULT.PIF. Inställningarna i denna fil fungerar med de flesta program. Om du vill kan du modifiera också denna PIF-fil. Du kan t ex ange att ett program ska köras i ett fönster i stället för på hela skärmen.

Så här ändrar du standard-PIF:

1	Skriv _DEFAULT.PIF i rutan "Namn på programfil".

2	Lämna rutan "Fönstertitel" tom.

3	Ändra de övriga alternativen på lämpligt sätt.

Markera önskat alternativ och tryck på F1 om du vill ha mer information.

Windows använder inte alla alternativ när _DEFAULT.PIF används för att starta ett program. Eftersom PIF-editorn verifierar inmatade värden måste du emellertid se till att alla andra inställningar är korrekta.

4	Välj Spara som på Arkiv-menyn.

5	Skriv filnamnet _DEFAULT.PIF.

6	Välj OK.


Redigera PIF-filer

Om ett program inte fungerar som det ska kan du prova att redigera dess PIF. Du kan t ex:

Ändra programmets sökväg.

Ange en programparameter eller ändra standardkatalogen som innehåller programfilerna.

Tilldela programmet mer minne (eller allt tillgängligt minne).

Obs!	Om det finns ett programobjekt för programmet i Programhanteraren kan du också ändra sökväg och standardkatalog med kommandot Information på Programhanterarens Arkiv-meny.

Så här redigerar du en PIF:

1	Välj Öppna på Arkiv-menyn.

2	Skriv eller markera ett filnamn och välj OK.

3	Ändra önskade alternativ.

Markera önskat alternativ och tryck på F1 om du vill ha mer information.

4	Välj Spara på Arkiv-menyn.

Se även

Fler alternativ för 386 avancerat läge

Alternativ för 386 avancerat läge

Alternativ för standardläge


Avsluta PIF-editorn

När du har angett önskade PIF-alternativ för ett icke Windows-program ska du spara filen. Sedan kan du antingen avsluta PIF-editorn eller förminska den till en ikon.

Så här avslutar du PIF-editorn:

Välj Avsluta på Arkiv-menyn.

Alternativt: Dubbelklicka på systemmenyrutan.

Om du inte sparat de ändringar du gjort i PIF-filen ges du möjlighet att göra detta innan programmet avslutas.


Alternativ för standardläge

Följande alternativ finns för standardläge:

Stäng fönster vid avslutning

Modifierar direkt (kommunikationsportar)

Modifierar direkt (tangentbord)

Minneskrav för standardläge

Spara inte skärm

Inget skärmutbyte

Valfria parametrar

Förhindra programväxling

Namn på programfil

Reservera kortkommandon för standardläge

Startkatalog

Videoläge

Fönstertitel

XMS-minne för standardläge


Namn på programfil

Skriv namnet på den fil som startar programmet. Ange enhet, katalog och filnamnstillägg om det behövs.

Kontrollera att PIF-filens namn motsvarar programmets filnamn. Om programmets filnamn t ex är MP.COM ska PIF-filen heta MP.PIF.

Om du använder ett kommandoprogram för att starta programmet ska du ange kommandoprogrammets filnamn i den här rutan.

Du kan också ange en miljövariabel i den här rutan. Om du använder en miljövariabel anger du variabelns namn i PIF-filen och kan därefter tilldela variabeln ett värde genom att använda kommandot set i AUTOEXEC.BAT-filen. Omslut variabelnamnet med procenttecken (%).

Se även

Valfria parametrar

Startkatalog

Fönstertitel


Fönstertitel

Ange ett namn som beskriver vad programmet gör. Denna beskrivning visas i fönstrets namnlist när du kör programmet.

Om du lämnar denna ruta tom visas programmets namn i namnlisten.

Obs!	Du kan också ange en fönstertitel genom att använda kommandot Information på Programhanterarens Arkiv-meny. De inställningar du gör i Programhanteraren gäller före de du gör i PIF-editorn.

Du kan också ange en miljövariabel i den här rutan. Om du använder en miljövariabel kan du ange variabelns namn i PIF-filen och tilldela variabeln ett värde med kommandot set i AUTOEXEC.BAT-filen. Omslut variabelnamnet med procenttecken (%).

Se även

Namn på programfil


Valfria parametrar

Skriv de parametrar som programmet använder. Parametrarna är samma som de du skulle skriva efter programmets filnamn när du startar programmet från MS-DOS. Om du t ex vill starta Microsoft Word i textläge ska du skriva /c i den här rutan.

Lämna den här rutan tom om programmet inte kräver parametrar eller om du inte vill använda några. Information om vilka parametrar du kan använda finns i programmets handbok.

Skriv ett frågetecken (?) om du vill att Windows ska begära parametrar när du startar programmet.

Om du startar programmet med kommandot Kör på Programhanterarens Arkiv-meny kan du kringgå de parametrar som angivits i programmets PIF genom att skriva nya parametrar efter programmets namn i dialogrutan Kör. Du kan också ange valfria parametrar genom att använda kommandot Information på Programhanterarens Arkiv-meny. Inställningar du gör i Programhanteraren gäller före de du gör i en PIF.

Obs!	Du kan också ange en miljövariabel i den här rutan. Om du använder en miljövariabel kan du ange variabelns namn i PIF-filen och tilldela variabeln ett värde genom att använda kommandot set i AUTOEXEC.BAT-filen. Omslut variabelnamnet med procenttecken (%).

Se även

Namn på programfil


Startkatalog

Skriv namnet på den enhet och katalog som Windows ska använda som startkatalog (eller arbetskatalog). Detta är oftast samma katalog som den där programmets programfil finns, men du kan ange vilken katalog som helst där du vill att programmet ska spara filer. Detta alternativ är valfritt. Om du vill att Windows ska bestämma startkatalogen ska du lämna den här rutan tom.

Du kan också ange startkatalog genom att använda kommandot Information på Programhhanterarens Arkiv-meny. De inställningar du gör i Programhanteraren gäller före de du anger i en PIF-fil.

Obs!	Du kan också ange en miljövariabel i den här rutan. Om du använder en miljövariabel kan du ange variabelns namn i PIF-filen och tilldela variabeln ett värde genom att använda kommandot set i AUTOEXEC.BAT-filen. Omslut variabelnamnet med procenttecken (%).

Se även

Namn på programfil


Videoläge

Använd alternativen i "Videoläge" för att ange om Windows ska reservera så mycket minne som krävs för att programmet ska kunna köras i textläge eller i grafik/multitext-läge. Multitext avser textbaserade program som använder flera skärmsidor för att visa text. Sådana program kräver mer minne. Alternativen för "Videoläge" bestämmer hur mycket minne Windows behöver för att spara och uppdatera skärminnehållet och för att kopiera skärminnehållet till Urklipp.

Välj alternativet "Grafik/multitext" för program som körs i både text- och grafikläge. Är du osäker ska du alltid välja detta alternativ.


Minneskrav för standardläge

Ange hur många kb konventionellt minne programmet kräver. Kontrollera programmets systemkrav. Lämna standardinställningen som den är om du är osäker.

Om du startar programmet samtidigt som du kör andra program och Windows därför inte kan tillhandahålla angiven mängd minne visas ett meddelande. Då kan du behöva frigöra minne innan du startar Windows.

Obs!	Använd inte de minneskrav som anges i programmets handbok. Sådana minneskrav är oftast en uppskattning av den totala mängd minne som systemet bör ha, inte den mängd som krävs för att programmet ska kunna köras.


XMS-minne för standardläge

Ange den mängd utökat minne som ska reserveras för programmet. Om datorns utökade minne överensstämmer med Lotus/Intel/Microsoft/AST eXtended Memory Specification-standard version 2.0 eller senare kan du använda standardinställningarna. I allmänhet behöver du inte ändra dessa värden.

Detta alternativ	Anger

kb krävs	Den minsta mängd utökat minne (i kb) som krävs för att starta programmet. Kontrollera programmets systemkrav. Om du inte vet hur mycket minne som krävs ska du låta inställningen vara som den är.

Ange värdet 0 för program som inte använder utökat minne.

Om du kör andra program och Windows inte kan tillhandahålla angiven mängd minne visas ett meddelande. Då kan du behöva frigöra minne innan du startar Windows.

kb begränsning	Den största mängd utökat minne som kan tilldelas programmet.

Denna inställning hindrar program som använder XMS-minne från att reservera minnesblock som inte behövs.

Standardvärdet 0 hindrar program från att använda något utökat minne alls utom i det höga minnesområdet (HMA). Värdet -1 tilldelar ett program allt utökat minne det begär upp till maxgränsen. I allmänhet är det ingen bra ide att sätta alternativet till -1 eftersom det kan göra systemet mycket långsammare.

Se även

Minneskrav för standardläge


Modifierar direkt (kommunikationsportar)

Vissa program använder systemresurser på ett sådant sätt att de inte kan delas med andra program. När du väljer detta alternativ förhindrar du att två program försöker använda samma kommunikationsport samtidigt.

Markera kryssrutan för varje kommunikationsport (Com1, Com2, Com3, Com4) som programmet använder. Om du använder ett kommunikationsprogram ska du markera kryssrutan för den port du vill använda.

Se även

Modifierar direkt (tangentbord)


Modifierar direkt (tangentbord)

Vissa program använder tangentbordsbufferten på ett sådant sätt så att den inte kan delas med andra program. När du markerar denna kryssruta innebär det att programmet ensamt får tillgång till tangentbordet. Välj bara detta alternativ om programmet använder tangentbordsbufferten. Om du är osäker ska du inte markera denna kryssruta.

När du valt detta alternativ svarar inte Windows eller andra program på kortkommandon när du använder programmet. Du måste avsluta programmet för att återvända till Windows.

Se även

Modifierar direkt (kommunikationsportar)


Spara inte skärm

Använd bara detta alternativ om programmet självt kan spara information på skärmen och har ett kommando för skärmuppdatering.

När du växlar mellan program i standardläge sparar Windows den information som visas på skärmen. Detta görs för att informationen ska visas på ett korrekt sätt när du växlar tillbaka till programmet.

När du markerar kryssrutan "Spara inte skärm" sparar Windows inte längre skärminformationen och kan i stället tilldela programmet det minne som på detta sätt frigörs. Det innebär att programmet kan köras snabbare. När du växlar mellan program kan det emellertid hända att skärmen inte återskapas på ett korrekt sätt.


Inget skärmutbyte

Markerar du denna kryssruta kan du inte trycka på ALT+PRINTSCRN eller PRINTSCRN för att kopiera informationen på skärmen eller i programmets fönster till Urklipp. Om du är osäker ska du inte markera denna kryssruta.

När du väljer detta alternativ frigörs minne som annars används vid skärmutbyte och kan tilldelas programmet.


Förhindra programväxling

Om du väljer detta alternativ förhindras Windows att tilldela minne för programväxling vilket innebär att mer minne blir tillgängligt för programmet.

Du kan inte trycka på ALT+TAB, ALT+ESC eller CTRL+ESC för att växla till andra program om du har valt detta alternativ. Om du är osäker ska du inte markera denna kryssruta.

Använd detta alternativ för att spara minne om programmet inte stöder programväxling eller om programmet är ett Microsoft Basic-program som använder en kommunikationsport.

Om du väljer detta alternativ måste du avsluta programmet för att återgå till Windows eller för att växla till ett annat program.


Stäng fönster vid avslutning

Avmarkera denna kryssruta om du vill att programmets fönster (eller skärmbild) ska lämnas öppet på skärmen efter det att programmet avslutats. Detta är användbart om du använder ett kommando eller program som visar utdata på skärmen. Om fönstret stängs för snabbt hinner du inte se informationen.

Som standard stängs fönster när du avslutar program.


Reservera kortkommandon för standardläge

Markera kryssrutorna för de kortkommandon du vill använda med programmet i stället för med Windows.

Om programmet använder några av dessa kortkommandon ska du markera motsvarande kryssrutor. Markeringen sätter Windows-funktionen för det valda kortkommandot ur funktion och låter programmet använda kortkommandot när det körs. När programmet inte är aktivt kan kortkommandot användas som vanligt.

Om du t ex reserverar kortkommandot ALT+TAB för programmet kan du inte längre växla mellan program när programmet körs.


Alternativ för 386 avancerat läge

Följande alternativ finns för 386 avancerat läge:

Fler

Stäng fönster vid avslutning

Skärmanvändning

EMS-minne

Arbetssätt: I bakgrunden

Arbetssätt: Prioriterad när aktiv

Minneskrav för 386 avancerat läge

Valfria parametrar

Namn på programfil

Startkatalog

Videoläge

Fönstertitel

XMS-minne för 386 avancerat läge


Minneskrav för 386 avancerat läge

Använd dessa alternativ för att tilldela programmet konventionellt minne.

Detta alternativ	Anger

kb krävs	Den minsta mängd (i kb) minne som programmet kräver. Kontrollera programmets systemkrav. Om du inte vet hur mycket minne som krävs kan du låta inställningen vara som den är.

Om du kör andra program samtidigt och Windows inte kan tilldela den angivna mängden minne visas ett meddelande. Du kan behöva avsluta några program eller skriva in ett högre värde i den här rutan innan du kan fortsätta att arbeta med programmet. Du kan också behöva frigöra mer minne innan du startar Windows.

Ange 0 om du vill indikera att programmet inte har något lägsta minneskrav. Windows tilldelar programmet så mycket minne som behövs upp till maxgränsen som anges i rutan "kb önskas". Ange -1 om du vill tilldela programmet maximal mängd minne.

kb önskas	Den största mängd minne som programmet kan använda. Vissa program körs bättre om de tilldelas mer minne än vad som absolut krävs. Gränsen är 640 kb.

Ange -1 för att tilldela programmet så mycket minne som möjligt.

Obs!	Använd inte de minneskrav som anges i programmets handbok. Sådana minneskrav är oftast en uppskattning av den totala mängd minne som systemet bör ha, inte den mängd som krävs för att programmet ska kunna köras.


Skärmanvändning

Använd dessa alternativ för att styra om du vill att programmet ska startas i ett fönster eller på hela skärmen.

Använd detta alternativ	För att

Hela skärmen	Starta programmet på hela skärmen.

Du sparar minne om programmet körs på hela skärmen. Tryck på ALT+TAB om du vill växla mellan ett program som körs på hela skärmen och Windows. Du kan inte dela information mellan helskärmsprogram och andra program lika lätt som mellan program som körs i fönster. Däremot kan du trycka på ALT+PRINTSCRN om du vill kopiera en bild av hela skärmen till Urklipp när ett program körs på hela skärmen.

Fönster	Starta programmet i ett fönster.

Det krävs mer minne för att köra program i fönster. Det är emellertid lättare att överföra information mellan program som körs i fönster.

Tryck på ALT+RETUR för att växla mellan att köra ett program i fönster och köra det på hela skärmen. Vissa program kan bara köras på hela skärmen eftersom de visar grafik eller behöver direktåtkomst till bildskärmsminnet. Om så är fallet visas ett meddelande när du försöker växla från hela skärmen till ett fönster.


Arbetssätt: I bakgrunden

Markera denna kryssruta om du vill att programmet ska köras också när det inte är det aktiva programmet.

Om du väljer detta alternativ körs programmet i bakgrunden (det kan exempelvis beräkna tal) samtidigt som du arbetar med ett annat program. Andra program körs långsammare när de delar resurser med program som körs i bakgrunden. Om du inte markerar denna kryssruta körs programmet bara när det är aktivt.

Se även

Arbetssätt: Prioriterad när aktiv

Bakgrunds- och förgrundsprioritet


Arbetssätt: Prioriterad när aktiv

Markera denna kryssruta om du vill hindra att andra program (även sådana som har kryssrutan "I bakgrunden" markerad) körs när programmet är aktivt.

Detta alternativ kan väljas både för program som körs i fönster och för helskärmsprogram. Ett program som körs i fönster får emellertid inte alla systemresurser. Windows behåller en del och en annan används för att köra Windows-program.

Se även

Arbetssätt: I bakgrunden


Fler alternativ för 386 avancerat läge

Följande avancerade alternativ finns för 386 avancerat läge:

Multikörningsalternativ

Bakgrunds- och förgrundsprioritet

Avkänn ledig tid

Minnesalternativ

EMS-minne låst

Lås programminne

Högt minnesområde

XMS-minne låst

Bildskärmsalternativ

Emulera textläge

Bildskärmsportar

Behåll videominne

Andra alternativ

Tillåt stängning när aktiv

Tillåt snabbklistring

Kortkommando för program

Reservera kortkommandon för 386 avancerat läge


Bakgrunds- och förgrundsprioritet

När du anger bakgrunds- och förgrundsprioritet bestämmer du hur mycket processortid som tilldelas programmen. Talen avgör ett programs prioritet i förhållande till andra program som körs. På grund av detta kan värdena inte direkt översättas till en bestämd mängd processortid. Ju högre prioritet ett program har desto mer processortid får det.

Värden för prioritet kan anges i intervallet 0 till 10000. Standarvärdet för förgrundsprioritet är 100 och för bakgrundsprioritet 50.

Förgrundsprioritet är programmets prioritet när det är det aktiva programmet. Om du exempelvis vill se till att ett program får all processortid när det är aktivt ska du ange värdet 10000 i den här rutan.

Bakgrundsprioritet är programmets prioritet när det inte är det aktiva programmet.

Obs!	När ett program körs i ett fönster kan du också ändra dess prioritet med de kommandon som finns på Programhanterarens systemmeny.

Se även

Arbetssätt: I bakgrunden

Arbetssätt: Prioriterad när aktiv


Avkänn ledig tid

Om du markerar denna kryssruta får andra program mer processortid när detta program väntar på indata från tangentbordet.

Du bör i allmänhet välja detta alternativ eftersom det gör att andra program körs snabbare.

Vissa program körs inte på ett korrekt sätt om detta alternativ är markerat. Prova att köra programmet med kryssrutan avmarkerad och sedan med kryssrutan markerad. Om programmet fungerar när alternativet är valt kan du lämna den markerad, avmarkera den annars.


EMS-minne

Windows simulerar expanderat minne för program som kräver det när du kör i 386 avancerat läge.

Använd alternativen för EMS-minne för att tilldela ett program en viss mängd expanderat minne.

Obs!	Om du använder virtuellt minne tilldelar Windows både expanderat och utökat minne från samma virtuella minne i enlighet med programmets minnesstrategi. Antingen avänds Lotus/Intel/Microsoft (LIM) Expanded Memory Specification-standard eller Lotus/Intel/Microsoft/AST eXtended Memory Specification-standard.

Detta alternativ	Anger

kb krävs	Den minsta mängd (i kb) expanderat minne som programmet kräver. Om du inte vet hur mycket EMS-minne som krävs ska du låta inställningen vara som den är.

Om du kör andra program och Windows inte kan tilldela så mycket minne som angivits visas ett meddelande. Då kan du behöva frigöra minne innan du fortsätter att arbeta med programmet.

Ange värdet 0 för program som inte kräver expanderat minne.

kb begränsning	Den största mängd expanderat minne som kan tilldelas programmet. Detta alternativ förhindrar att ett program förbrukar mer expanderat minne än vad som kan användas.

Standardvärdet är 1024. Värdet -1 tilldelar programmet allt expanderat minne det begär upp till systemminnesgränsen. Detta kan göra resten av systemet långsammare. Värdet 0 förhindrar att programmet använder expanderat minne.

Se även

Minneskrav för 386 avancerat läge

XMS-minne för 386 avancerat läge


EMS-minne låst

Markera denna kryssruta om du vill att det expanderade minnet som tilldelats ett program inte växlas till hårddisken utan låses i arbetsminnet.

De flesta program fungerar bra även om du inte låser det expanderade minnet. Det finns dock ett par undantag. Om du har ett minnesresident program eller en drivrutin för MS-DOS som använder expanderat minne bör du låsa minnet.

Låser du ett programs minne kan det kan göra resten av systemet långsammare och begränsa mängden tillgängligt minne.

Se även

Minneskrav för 386 avancerat läge

XMS-minne för 386 avancerat läge


XMS-minne för 386 avancerat läge

Använd alternativen för XMS-minne för att ange den mängd utökat minne som ska göras tillgängligt för programmet. Eftersom få program kräver utökat minne kan du i allmänhet lämna standardvärdena som de är.

Detta alternativ	Anger

kb krävs	Den minsta mängd (i kb) utökat minne som programmet kräver. Om du inte känner till hur mycket XMS-minne som krävs ska du låta inställningen vara som den är.

Om du kör andra program och Windows inte kan tilldela så mycket minne som angivits visas ett meddelande. Då kan du behöva frigöra minne innan du fortätter arbeta med programmet.

Ange värdet 0 för program som inte kräver utökat minne.

kb begränsning	Den maximala mängd utökat minne som kan tilldelas ett program.

Använd detta alternativ för att förhindra att ett program använder allt tillgängligt XMS-minne.

Standarvärdet är 1024. Värdet -1 tilldelar programmet allt minne det begär upp till systemminnesgränsen. Detta kan göra resten av systemet långsammare. Värdet 0 förhindrar att programmet använder utökat minne utom i det höga minnesområdet (HMA).

Se även

EMS-minne

Minneskrav för 386 avancerat läge


XMS-minne låst

Markera denna kryssruta om du vill att det utökade minnet som tilldelats programmet låses i arbetsminnet. De flesta program fungerar även om du inte låser det utökade minnet. Fördelen med att inte låsa det är att programmet då kan använda virtuellt minne. Detta innebär att programmet (om det behöver mer minne än vad som finns i systemet) kan växla den information som inte används för tillfället till hårddisken vilket gör att det verkar som om det finns mer minne tillgängligt än vad systemet faktiskt har.

Om du har ett minnesresident program eller en drivrutin för MS-DOS som använder utökat minne bör du låsa minnet eftersom du i dessa fall bör se till att programmen bara använder riktigt RAM-minne.

Om du låser ett programs minne kan det innebära att resten av systemet saktas ned och att mängden tillgängligt minne minskar.

Det höga minnesområdet (HMA) är alltid låst oavsett om du markerar denna kryssruta eller ej.

Se även

EMS-minne

Minneskrav för 386 avancerat läge


Högt minnesområde

Markera den här kryssrutan för att ange att programmet ska använda det höga minnesområdet (HMA) i internminnet. Om du har installerat utökat minne som ansluter till Lotus/Intel/Microsoft/AST eXtended Memory Specification-standard version 2.0 eller senare kan du använda detta alternativ.

Om det höga minnesområdet är tillgängligt när Windows startas kan varje program tilldela sig själv eget HMA. Det höga minnesområdet används emellertid av minnesresidenta tillbehör som nätverk. Om ett sådant tillbehör använder det höga minnesområdet när Windows startas kan inget annat program använda minnet i det höga minnesområdet.

Du kan oftast markera detta alternativ eftersom de flesta program har sitt eget HMA helt oberoende av andra programs. Avmarkera bara denna kryssruta om programmet inte kan använda det höga minnesområdet.

Se även

EMS-minne

XMS-minne för 386 avancerat läge


Lås programminne

När du markerar denna kryssruta stannar programmet i arbetsminnet och växlas inte till hårddisken. Detta alternativ kan snabba upp programmet, men också göra resten av systemet långsammare.

Markera bara denna kryssruta om det verkligen är nödvändigt eftersom alternativet begränsar antalet program som kan köras samtidigt i Windows. Alternativet är till för program som inte fungerar ordentligt när information läses från och skrivs till hårddisken.

Detta alternativ påverkar bara programmets konventionella minne. Du låser XMS- och EMS-minne med hjälp av andra kryssrutor i dialogrutan Fler alternativ.

Se även

EMS-minne låst

XMS-minne låst


Videoläge

Använd dessa alternativ för att avgöra vilket videoläge programmet ska startas i. Windows tilldelar tillräckligt mycket systemminne för att visa programmet på önskat sätt. Textläge kräver minst minne och högupplösande läge kräver mest.

Om det inte finns tillräckligt mycket minne för att spara skärminformationen i angivet videoläge kan du inte starta programmet. Ett meddelande om att det inte finns tillräckligt mycket minne visas.

Vissa program kan köras i fler olika lägen. Om du byter till ett läge som kräver mindre minne kan Windows frigöra minne som andra program kan använda. Om du byter tillbaka till ett läge som är mer minneskrävande kan det hända att minnet inte räcker och skärminformationen därför helt eller delvis förloras.

Du kan förhindra att detta inträffar genom att markera både Högupplösande och kryssrutan "Behåll videominne" (i dialogrutan Fler alternativ). Då finns alltid tillräckligt mycket minne för att visa programmet oavsett vilket videoläge du använder. Å andra sidan kan oanvänt minne inte användas av andra program.

Vissa bildskärmskort (som Hercules och CGA) har bara ett grafikläge. Har du ett sådant kort är det ingen skillnad på alternativen Lågupplösande och Högupplösande.

Se även

Bildskärmsportar

Behåll videominne


Bildskärmsportar

Dessa alternativ anger att Windows ska verifiera att de värden som tilldelats bildskärmskorten är de samma som de som används av programmet när det körs i ett visst läge (Text, Lågupplösande eller Högupplösande). Både programmet och bildskärmskortet kan t ex avgöra hur markören ser ut. Så länge värdena är de samma behövs inte dessa alternativ. Om värdena är olika kan emellertid programmet visas på ett felaktigt sätt. Du kan lämna dessa alternativ i standardinställningarna för de flesta program.

Program som körs på hela skärmen går snabbare om inte något av dessa alternativ är markerade. Detta kan emellertid innebära att det inte går att återställa programmets skärmbild på ett korrekt sätt. Alternativen har ingen betydelse när programmet körs i ett fönster.

Om programmets skärmbild inte återställs på ett korrekt sätt när programmet körs på hela skärmen och du inte har angivit några alternativ för Bildskärmsportar ska du välja det alternativ som överensstämmer med det läge programmet körs i. Om skärmen ändå inte återställs på ett korrekt sätt kan du prova att välja de andra alternativen, ett efter ett.

Dessa alternativ påverkar inte alla bildskärmskort.

Använd detta alternativ	För att ange att

Text	Windows ska övervaka de portar som associerats med skärmar i textläge.

Lågupplösande	Windows ska övervaka de portar som associerats med skärmar i lågupplösande grafikläge.

Skärmar i CGA-läge kan köras i textläge eller lågupplösande grafikläge.

Högupplösande	Windows ska övervaka de portar som associerats med skärmar i högupplösande grafikläge.

VGA- och EGA-skärmar kan köras i textläge, lågupplösande eller högupplösande grafikläge.

Se även

Videoläge


Emulera textläge

Många program körs med skärmen i textläge och använder BIOS (i ROM-minnet) för att skriva till skärmen. När denna kryssruta är markerad kan sådana program visa text snabbare.

Om programmets skärmbild förvrängs eller om markören visas på fel ställe ska du avmarkera denna kryssruta.


Behåll videominne

Om du markerar denna kryssruta tilldelar Windows den mängd videominne som krävs för det videoläge programmet startar i och frigör inte detta minne även om du byter videoläge när du kör programmet.

Vissa program kan köras i flera olika videolägen. Om detta alternativ inte är valt justerar Windows mängden systemminne som tilldelas videoläget efter det läge som används. Om ett nytt läge är mindre minneskrävande återlämnas minne till systemet. Detta minne kan användas av andra program. Om programmet återgår till ett videoläge som kräver mer minne kan emellertid informationen på skärmen förloras. Du kan återställa informationen genom att frigöra minne.

Se även

Videoläge


Tillåt snabbklistring

Markera denna kryssruta för att ange att Windows ska använda en snabb metod när du klistrar in information i programmet. Denna metod kan inte användas med alla program. Du kan prova om ditt program stöder snabbklistring genom att klistra in information i programmet från Urklipp. Om det går bra kan du använda detta alternativ.


Tillåt stängning när aktiv

Markera denna kryssruta om du vill att Windows ska avsluta det aktiva programmet automatiskt när du avslutar Windows. Detta gör att du inte behöver avsluta programmet innan du avslutar Windows. Vissa program ska inte avslutas på det här sättet varför PIF-editorn visar ett meddelande när du väljer detta alternativ.

Markera inte denna kryssruta om du är osäker på om programmet stöder denna funktion. Det kan resultera i förlorad information eller skadade MS-DOS-filer.

Välj bara detta alternativ för program som inte skriver till disk. Välj aldrig detta alternativ för program som regelmässigt använder diskar, t ex ordbehandlare, databaser och kalkylprogram.


Reservera kortkommandon för 386 avancerat läge

Markera kryssrutorna för de kortkommandon du vill använda med programmet i stället för med Windows.

Om programmet använder några av dessa kortkommandon ska du markera de aktuella kryssrutorna. Det innebär att de Windows-funktioner som normalt utförs när du använder dessa kortkommandon sätts ur funktion när programmet är aktivt. När programmet inte är aktivt återfår kortkommandona sina normala Windows-funktioner.


Kortkommando för program

Ange ett kortkommando som du kan använda när du vill göra programmet aktivt. Ett kortkommando måste innehålla någon av tangenterna ALT eller CTRL. Du kan också använda SKIFT men bara i kombination med andra tangenter. Du kan inte använda någon av tangenterna ESC, RETUR, TAB, BLANKSTEG, PRINTSCRN eller BACKSTEG. Exempel på tangentkombinationer är CTRL+Y, ALT+F4, CTRL+SKIFT+F11 och CTRL+ALT+7.

Tryck ned de tangenter du vill använda för att ange ett kortkommando. Om tangenterna är ogiltiga visas en dialogruta. Tryck på BACKSTEG för att ta bort en definition av ett kortkommando eller lämna rutan tom för att definiera "Inget" kortkommando (annars kan du inte redigera alternativet).

Eftersom de kortkommandon du anger gäller i hela systemet kan inga andra program använda dessa tangentkombinationer. Om kortkommandona orsakar konflikter med en tangentkombination i ett Windows-program eller i en dialogruta sätts Windows-programmets tangentkombination ur funktion.

Du kan också ange kortkommandon med kommandot Information på Programhanterarens Arkiv-meny. Inställningar du gör i Programhanteraren gäller före dem du anger i PIF-editorn.

Se även

Reservera kortkommandon för 386 avancerat läge


Fler

Välj knappen Fler för att visa fler alternativ för 386 avancerat läge.


Tangenter för PIF-editorn

Använd följande tangenter när du arbetar med PIF-editorn:

Tryck på	För att

TAB	Flytta från ett alternativ till ett annat (från vänster till höger, uppifrån och ned).

SKIFT+TAB	Flytta från ett alternativ till ett annat i omvänd ordning.

ALT + en bokstav	Flytta till det alternativ eller den grupp av alternativ vars understrukna bokstav motsvarar bokstaven du tryckt på. Om alternativet är en kryssruta så markeras eller avmarkeras den.

En piltangent	Flytta markören mellan olika alternativ i en grupp.

BLANKSTEG	Markera eller avmarkera en kryssruta.